ELŐŐRS
A hadosztályunk átkelt a határon és kelet felé szorította az oroszokat,
de a mi századunkat visszatartották pár napig a finn oldalon,
bár a többiek már Viena vadonjaiban küzdöttek.
Sok emberem már a "Téli háborúban" is részt vett,
így tudták, mi vár rájuk.
A "Téli háború" egy újabb öröksége az volt,
hogy megismertük, milyen a katonák élete.
Amiben benne volt, hogy ne aggódj, amíg nincs okod a félelemre.
Ugorj, Tauno! Rajta, ugorj le!
Ugorj, Tauno!
Nem túl magas. Rajta!
Tauno, ne csináld! Belefulladsz.
Gyere le, apa!
Nincs abban semmi.
Hogy megy az úszás?
Hát, nem vagyok egy Weissmüller.
Le fogunk dobni.
- A fenébe, fiúk... ne... - Lefogadhatod.
Na, így kell ezt!
Ó, a pokolba...
- Segítsen neki valaki. - Segítsetek, fiúk!
Kell még pár ember a képre.
Te is, Tauno. Gyere!
A behívóparancsomat otthon kaptam meg.
A Szent Iván éj előtt indultam Helsinkiből.
Kaarina elkísért az állomásra.
Ő még nem tudta, hová fogják küldeni.
A háború a levegőben lógott.
Sok levelet küldtem Kaarinának,
de válasz sosem jött, és azt sem tudtam, megkapta-e őket.
Hiányzik a menyasszonyod, hadnagy?
Mit vártál, tizedes?
Fénykép készül, uram.
Közelebb, fiúk!
Ez az... Így jó lesz.
A parancsnokság utasításai.
Átvettem.
Tehát, indulunk keletre.
Délután elhagytuk Lieksát,
és aznap korán este átléptük a határt.
A 10. Gyalogezred előtt jártunk.
A határátlépésnél közülünk senki nem tiltakozott.
Mindenki úgy érezte, eljött az ideje,
hogy visszavegyük, amit az oroszok a Téli háborúban elragadtak tőlünk.
Mi, a tisztek, olvastuk Mannerheim napiparancsát.
A főparancsnok ezt írta:>
Tudjuk, mennyit érnek Sztálin ígéretei.
Van elegendő erőnk, hogy megvédjük a szabadságunkat,
és a karéliai testvéreinket.
"A kardunk nem kerül a hüvelybe, amíg törvény és rend helyre nem áll."
"Nem adományként kell megkapnunk azt a földet,"
"amelyhez minket vérkötelék fűz."
Már késő csatlakoznunk.
Az ellenség visszavonul.
Úgy érzem, Eero a közelben van. Meg kell kérdjem, itt van-e.
- De nem hagyhatjuk itt a holmit! - Ti menjetek előre.
# Köd borul a napsütötte partra...
Elnézést...
Került ide egy Eero Perkola nevű hadnagy?
Elég a nyekergésből!
A saját hangomat sem hallom.
A második könnyűgyalog ezredtől. A vőlegényem.
Nincs itt idő a nevekre!
Elég már a gajdolásból!
A pokolba! Még több hulla.
Eddig még nem láttál halottakat?
Múlt télen kazalszám raktam a megfagyott testeket Kollaanjokinál.
Mi van?
Majdnem mindent felégettek.
Azt hiszem, a mi falunk éppígy nézhet ki.
Azt mondják, a mieink tették, visszavonulóban a "Téli háború" idején.
A mi házunkat is... Anya még mindig siratja az almafákat.
Amikor virágoztak, az emberek azt mondták, fehérek, mint a zuhatag vize.
Ültettek majd újakat, ha vége lesz a háborúnak.
Ha máshová nem helyeznek át minket, legyünk együtt a konyhán.
Hadnagy úr.
Hol táborozzunk le, uram?
Menjetek tovább a szakaszunkhoz.
Ott megmutatják, hol töltjük az éjszakát.
- Hannikainen osztaga elérte Pohjoisrantát? - Igen, uram.
Perkola hadnagy jelentkezik.
Perkola...Átkozott legyek... Már vártalak.
Isten hozott a sűrűjében.
A hadosztály Rukajärvi irányában támad.
Csak annyit tudunk, hogy az ellenség visszavonult Lieksajärvi felé.
A könnyűgyalogság fogja felvenni azt a pozíciót.
Paasivirta, a te századodé a dicsőség, hogy vezethess.
Milyen messzire nyomulunk be?
Belomorszkig. A murmanszki vonal, a Fehér-tenger partvidéke.
Vagy akár az Urálig, ha hagyják.
Már odáig szólnak a tervek, mi?
Mi a gond?
Mindig ugyanazt álmodom.
Biztos voltam benne, a sebesültek vagy a halottak közt vagy.
Gyakran álmodtam azt, hogy meghaltál.
Biztos voltam benne, hogy többé sosem látlak.
Nem hoz jót ilyesmit mondani.
Vissza kell juttassalak a finn határon túlra.
Együtt menjünk.
Úgy lesz. Amint ennek az egésznek vége van.
Csináld, amit az imént...
Beszélhetnénk, őrnagy úr?
Mivel kapcsolatban?
Az itteni női segédszemélyzetről.
Vissza kellene küldeni őket.
Vannak nők a frontvonalban?
Kolvasjärvihoz rendelték őket,
de itt kötöttek ki, egészen lent, Repolánál.
Mi köze van ennek magához?
Az egyikük a menyasszonyom.
- Hogy hívják? - Perkola hadnagy, uram.
Értem. Utánanézek.
Lekötelez, uram.
Perkola! Önkéntesekre van szükségem egy speciális küldetéshez.
A szakaszom megy, ha szükséges.
Repolától Porajärviig nyomulnak előre, eddig a patakig.
Ott védelemre rendezkednek be, és várják a további parancsot.
Meg kell mondjam, de csak magának, továbbadnia tilos...
Az ellenséges hadosztály szárnyairól nincsenek információink.
Nem nyomulhatunk előre, amíg nem tudjuk, mennyien vannak az erdőben.
Száz kilométernyi rés van a frontvonalban.
Akár százezer embert zúdíthatnak át rajta.
Csupán egy orosz, minden méterre...
Annyit azért nem fognak hozni.
Maguk csak tartsák azt a patakot.
Ha az oroszok támadnak, verjék vissza őket és jelentsék nekem.
- Egyébként csak várják a parancsot. - Értettem.
- Van kérdése? - Nincs, uram.
Hamarosan konvoj indul Lieksába. Elküldelek innét.
Ígérj meg valamit...
Nem... Felejtsd el.
Ezt tartsd magadnál.
Menetparancs: A második raj halad elől.
Aztán az első, majd a harmadik.
Én az elsővel tartok.
Mi a feladatunk, hadnagy úr?
Előrenyomulunk Porajärviig, és ott védelmet építünk ki.
Ennyit közölhetek.
Karppinen és Heikkinen! Ti ketten előre! Tartsátok a távolságot.
Hadnagy úr. Minket egyedül kiküldenek a fenevad agyarai közé?
Én nem így nevezném.
Nyeregbe, Karppinen!
Itt mi vagyunk a fenevadak. Ideje belemarni a ruszkikba.
Ezzel a megszállottal legyek párban...?
Kedvesem, várni fogok rád.
Régóta világos számomra, hogy a közös jövőnk,
nem a háború végkimenetelétől függ,
attól, hogy ki győz vagy veszít.
A jövőnk kizárólag rajtunk áll,
azon, amit mi szeretnénk.
Amikor elváltunk egymástól, azt akartam mondani neked,
történjed veled bármi a háborúban, én várni fogok rád.
Várni fogok a közös életünkre.
Arra, amin senki mással nem akarok osztozni.
Még a szülőföldünkkel sem.
"Az elszántságunk töretlen, éppúgy, mint a győzelembe vetett hitünk."
"Dobjátok el a fegyvereiteket és menjetek haza a családotokhoz."
"Az Úr tudta nélkül egy hajszál sem hullik ki..."
Remélhetőleg nem.
Innentől a te rajod fog vezetni, Karppinen.
Szólj az embereknek, hogy a holmijukat alaposan kössék hozzá a kerékpárhoz,...
- ... nehogy károsodjanak a kerekek. - Közlöm velük.
- Ville és Lukkari mennek elől. - Gyerünk, mozogjunk...
Szükségtelen volt a fiadat küldeni a sor élére.
Itt senkinek nincs fia, csak finn katonák vannak.
Ha te mondod.
Paasivirta hadnagy. A főparancsnokság utasítása.
Azonnal indulunk.
Most rögtön? Még nem tudunk...
Tizenötezer emberünk támadja Oroszországot.
Nem nyitok vitát a kérdésben.
Louhela, elviszed a lányokat Lieksába, a sebesültekkel együtt.
- Délután indulnak. Világos? - Teljesen.
- Elvinné ezt a levelet? - Jobb, ha Lieksában adja fel.
A vőlegényemnek szól. Perkola hadnagy, második könnyűgyalogos ezred.
Siessenek, a konvoj nemsokára indul.
Ne feledjétek, hogy egy nemes, hazafias szervezetet képviseltek.
Ne tegyetek semmi olyat, ami...
Oroszok. Kiürítés folyik.
Holtbiztos, hogy menekültek. Mind át kell kutatni.
Előbb nézzük meg őket.
Most nagyon nyugodtan...
- Beszéltek finnül? - Nem érteni... Tolka po-ruszki...
Karéliaiak vagyunk, mindannyian.
Nem csinálunk semmi rosszat.
Oroszokat láttak?
Elmentek messze, a Fehér-tenger felé.
A férfiak holmiját kutassátok át.
Ebben mi van, öreg?
Ugyan mi lehetne egy ilyen vén piásnál? Hagyd már...
Mindenkit átkutatunk. Kivétel nélkül.
Ne lőjetek!
A fenébe, parancsot adtam!
Nézze, miket rejtegetett...
Karppinen, hozzám!
Gyere ide!
A szemembe nézz! A szemembe nézzen, katona!
Többet nem fordul elő, ugye?
Nem, hadnagy úr.
Leléphet.
A Téli háborúban csúnya sokkot kapott egy aknától.
Már volt ideje felépülni.
Lövészek fedezik a patakot, aknazárral, a parancs szerint.
Jó. Váltsák az embereket, hogy mindenkinek jusson pihenő.
Van hír a fejadag utánpótlásról?
Idejövet csak száraz kenyér jutott az embereknek.
Azt mondták, küldik az élelmet. Nem hagynak minket éhen veszni.
- Kér belőle, hadnagy úr? - Mi ez?
Én és a fiúk, vizet forraltunk.
Valami erős levest készítsetek, fiúk.
Hadnagy úr. A hadosztály-parancsnokság utasításai.
- Átvéve. - Ezt a térképet mellékelték.
Önnek van még egy hírem.
Egy repolai jelentés szerint
partizánok támadtak a Lieksába tartó konvojra.
És az ápolónők...? Róluk van valami hír?
Mindenkit megöltek.
Mindenkit?
Nekem így mondták.
Valami rossz hírt kapott?
Mit akar, tizedes?
Azt hittem, szeretne beszélgetni.
Miről?
Uram, ha szeretne beszélni róla, én itt vagyok, meghallgatom.
Nem idegen tőlem a bánat.
Máté evangéliumának szavai jutottak eszembe.
Fölöslegesek itt a szavak.
Hívja össze az embereket az eligazításra!
A tavat kis falvak övezik.
Az első Tusenya, aztán Tzolki.
Azután Koroli, ahová megyünk.
- Onnan jelentünk a parancsnokságnak. - Milyen információt várnak?
Hogy vannak-e oroszok a tavon túl.
A hadosztály holnap észak felől fogja támadni Rukajärvit.
Aztán Virtát, ahol a fiaink áttörhetnek.
Mi tartjuk Korolit, és várjuk a további parancsot.
Az oroszok mostanra messze járhatnak.
Ha a falu üres, jeleztek, és mi követünk.
- Világos? - Igen, uram.
Ez mi volt? Van valaki a faluban?
Szólj az embereknek, készüljenek. Behatolunk a faluba.
A fenébe...
Menjünk. Biztos, hogy ott vannak a ruszkik.
Még várunk.
Semmi étel nincs.
Nemrég mehettek el. Még izzik parázs.
Villének mi baja van?
Bent van előkészítve neki a menyasszony, de nem bírja a látását.
Egy halott öregasszony van odabent.
Miért öklendezel egy hullától?
Rosszabbat is fogsz látni a háborúban. Szedd össze magad!
Megvan a ruszkink.
Persze, a csikó rakott a tűzre.
Eero...?
Nem érted? Megfőzöm a húsát. Mind jóllakhatunk.
- Nem lőhetsz le egy csikót! - Nyugalom.
- Akkor lőj le mindkettőnket, a fenébe! - Tűnj onnan, Jussi!
- Állj onnan! - Ezt a csikót nem lövöd le!
- Mindkettőtöket lelőlek! - Csak rajta!
- Nem fogsz te senkire lőni! - Segítsen, uram!
Lukkari. Elég volt.
Tehát, az embereket lelőhetjük, ha akarjuk.
Parancs van rá.
- Egy csikón meg nyavalygunk. - Valakinek pofán kéne verni téged!
Rendben. Szolgálatban parancs szerint lövünk, másként szórakozásnak számít.
A fenébe, elbotlott...
Vigyázz, hová lépsz!
- Más dolgom is van, mint téged dajkálni. - Hagyd békén a fiút!
Ne szólj bele, hogyan nevelem a fiamat, te vörösgárdista ivadék!
Elnézést...
Engem az apám másként nevelt, mielőtt a magadfajták kivégezték.
Tehát, akkor itt meghúzzátok a határvonalat?
Hol a fenébe vannak azok a piromániások?
A túloldalon várnak, lefogadom.
Más dolog a találgatás, más a bizonyság, uraim.
Azt hiszem, eddig jutottunk előre.
Oda nem megyünk át, ugye?
Hát, ha majd letáborozunk, akkor van megállás.
Át kell kelnünk. Két önkéntesre van szükségem.
Én vállalom.
- Én is. - Menjünk.
Kik égették fel a hidakat?
Akik elsőnek érnek oda. Azt hittem, ez nyilvánvaló.
Szerintem tudják, ki ellen harcolnak.
Hogy állnak?
Pallót fektetnek le.
A túloldali erdő olyan, mintha ruszkik kúsznának benne.
- Ott lapít a halál. - Haladjatok csak tovább.
Az isten szerelmére, meg ne állj itt!
- Mi tartja fel őket? - Az istenverte Karppinen.
A biciklim a vízbe esett, uram.
- A rohadt életbe! - Mozogj!
Kicsúszott a kezemből.... Nem akartam...
Gyalog visszamész Repolába.
- Egyedül? - Moilanen és Leinonen elkísérhetnék.
Egy ilyen gyáva nyúlra nem pazarolhatunk kíséretet.
Gyalog kell menned.
És ha ott vagy, alaposan gondolt át, mi történt azzal a kerékpárral.
Futhatnék hátul...
Kétlem, hogy van ott valaki.
Raasina, Lukkarival menj.
- Ezzel a komcsival a Vörös téren köthetek ki. - Induljatok...
Ti itt maradtok és fedeztek minket.
- Ha én eldöntöttem, hogy bemegyek, úgy is lesz. - Ne csináld...
Piszokul biztosra veheted, hogy...
Lelőlek! Nem mész be!
Megvárjuk a többieket!
Mi a fene van...?
- Mi a gond? - Semmi, csupán ez...
Álcázott csapda.
Hogy mi..? Martti, begazoltál?
Akna lehet alatta.
Én egy zsinórt sem látok kiindulni belőle.
Az egész verandát aláaknázhatták.
A ravasz alatti lyukon át futhat a zsinór a puskatushoz.
Ne nyúlj hozzá!
Hozzatok néhány rudat, fiúk!
Nem kellenek rudak.
Jézusom, Heikkinen...!
A závárzata csupa rozsda.
Ennyit a rejtett csapdádról.
Szerintem ez bizonyíték az oroszok beteg humorára.
Átkozott holdkóros...
Becsokiztál...
Elég már!
Jól van, csak röhögjetek...
Heikkinen!
Boldogok, akik házadban laknak,
szüntelenül dicsérhetnek téged.
Ha a Siralom völgyén mennek is át,
források völgyévé teszik azt,
az őszi eső is elárasztja áldásával. Ámen.
Úgy tudom, jó hangod van, Knihti.
Énekelhetnél valamit Heikkinen emlékére.
Ha van fülük, hallották a ház felrobbanását.
Ott vannak kint valahol, de minket nem fognak meglepni.
Gondoskodok róla.
Arról is, hogy senki ne aludjon őrségben.
Ha pedig jönnek...
Ezúttal nem sebesültek és nők lesznek az ellenfeleik.
Én nem alhatok.
Heikkinen maradványait még a tél előtt el kell szállítani.
Rajzoltam egy térképet, amelyre bejelöltem a sírját.
De hol lehet Kaarina sírja?
Itt aligha vannak.
Azt hittem, látok valakit.
Rég nem laknak errefelé. Csak ételt tesznek ki a temetőbe.
Megyünk tovább. Koroliban fogunk pihenni.
Mi aggaszt?
Hogy mindenki szellemeket kezd majd látni.
A finnek bent vannak a faluban! Menjünk!
Mi van?
Az ellenség a faluban van.
- Velem mi lesz, Ljosa? - Sajnálom...
Az oroszok lehet, hogy a szigeten vannak, tehát vegyük körbe.
A térképet nem adhatom, így az iránytűre támaszkodjatok.
Repolában adjátok át az üzenetem a hadosztály parancsnokságnak:
- "Orosz erőkkel nem találkoztunk." - Kinek adjam?
Egyszerűen add le a parancsnokságon. Ott tudni fogják, kinek szól.
Mondd meg, hogy Koroliból jelentik.
Utána azonnal gyertek vissza.
Kérvényeztem, hogy adjanak nektek egy teli csónak kenyeret.
Ha nem leszünk itt, amikor visszatértek, a Virta felé vivő utat kövessétek.
A kenyérrel mit csináljunk?
Természetesen hozzátok ide.
De ha már nem lesztek itt?
Abban az esetben ti ketten eszitek meg.
- Egy egész csónaknyit...? - Gyere már, menjünk!
Várj! Ezt vidd el. A cím rajta van.
Anyádnak küldök levelet.
Azt írtam, te is üdvözlöd és jól vagy.
Miféle barbár tanya ez?
Általános vagy középiskola lehet.
A szag után inkább középiskolára szavaznék.
Príma orrod van, tizedes.
Tőlem akár egyetem is lehet, amennyire érdekel.
Ervert Rönkkö tizedes, a Koroli Egyetem feje.
Gondoskodj róla, hogy mind rajta legyünk a képen.
- Nem fog ez a gép működni. - Egyszerű, mint meghúzni a ravaszt.
Jó a távolság?
- Távolság? Miféle távolság? - Ne babráld!
Csináld már a képet!
Csinos nő.
Kétlem, hogy tudná, minek vagy itt.
A fiam... Gennagyijnak neveztük el.
Tudom jól, mit érzel.
A feleségem, Szonyja.
Kérdeztelek én téged?
Ne bámulj így rám.
Oroszország nagy ország.
Eljöttünk idáig, de az Ural még jócskán odébb van.
Itt cigaretta hamu van.
Kifelé!
Mi a fenét csinálsz?
Lőgyakorlatot végzek. Nektek is kéne, itt és most.
Hagyd békén.
A "szomszédok" nem igazán törődnek a sajátjaikkal.
Talán azt hitték, már meghalt.
Te mész elől. Piszok jól lődözöl.
Ne aggódj. Mi majd ellátunk.
Senkit nem hagyunk itt.
Cipelni akarod a kórházig?
Akkor legalább a tűz mellé vigyük el.
- Mi az ott? - Tüzérségi csapás.
- Szerinted a mieink? - Attól függ, melyik oldalt tartod a magadénak.
A fiúk kézbesítették az üzenetet.
A hadosztályunk támad.
Reggel visszafordulunk.
Hadnagy úr, tovább megyünk? Még nem fejeztük be a küldetést?
Nem fogunk itt letelepedni.
De nem úgy volt, hogy itt, Koroliban, fogunk várni a további parancsra?
Ez nem a te dolgod.
A fogollyal mit csináljunk?
Az sem rád tartozik.
Könyörülettel kell lennünk a másik ember iránt.
Ha itt akarunk élni, az oroszoktól szabadulnunk kell.
Nem kellett volna megölni.
Mind Isten gyermekei vagyunk. Még ezek a szegény nyomorultak is.
- Saarien, te mész elől. - Egyedül?
Az utolsó szálig ezt kéne tenni velük.
- Tűzfedezet! - Teljes erővel!
- Honnan lőttek? - A túlsó partról!
Tüzet szüntess!
Maradj lent!
A rohadt életbe! Nem...
- Honnan a pokolból lőnek? - Jól célozzatok, a fenébe!
Ne állj fel!
Tüzet szüntess!
Rönkkö...
Két emberrel keressétek meg Saarinent.
- Meddig menjünk? - Amíg meg nem találjátok.
- Kukkonen és Raasina. Gyertek! - Próbáljunk meg eljutni a hídhoz.
Rohadékok!
Képtelenség odajutni!
- Nem tudtuk kihozni! - Vissza!
Hadnagy úr! Üzenetet hoztunk Repolából!
A hadosztály-parancsnokság küldte.
Hadnagy úr. Nem jöttünk még elég messzire?
Miért mennénk innen tovább?
Arra utasítottak, csatlakozzunk a hadosztály virtai támadásához.
Hajnalban hátba támadjuk az ellenséget.
Ez a helyzet.
Kérdés van?
Nincs. Világosabb nem is lehetne.
Hadnagy úr. És a kenyér?
Igen, mihez kezdjünk velük?
- Jézusom... - Itt van Saarinen!
Próbáltunk megkeresni.
Ti ketten eljuttatjátok Saarinent Repolába.
Én nem mehetnék inkább veletek?
Csak próbáljátok odajuttatni, minél hamarább.
Hadnagy úr...
Tudja, mit láttam?
Angyalokat. A Mennyországban voltam.
Hátba támadjuk az ellenséget,
és a mi vonalainkig kergetjük őket.
Közben van egy folyó, amin át kell jutnunk.
A szart is kiverjük belőlük.
- Tehát odatartunk. - Talán félsz?
Igen, hadnagy úr, félek.
Van más is, aki fél?
Ki van zárva.
Vigyázz magadra a csatában.
Ragadj rám, maradj nyugodt... ... és tedd fel a sisakot!
Virtáig ne álljatok meg.
Vigyél két embert és fedezd a balszárnyat!
Tauno, tiéd a jobbszárny! Én középen megyek!
Ville!
Ville! A rohadt életbe! Ne maradj le!
Kezeket fel!
Ville, húzódj le!
Erre, gyorsan!
Ville, erre!
- Megöltem egy embert! - Átkelünk, indulj!
Te is menj! Add azt ide!
Tüzet szüntess!
Ne lőjétek a folyót!Ezek a mieink!
- Apa! - Ville...
- Kik vagytok? - Előőrs, Perkola vagyok.
Épp csak megúsztátok a folyónál.
Fogalmunk sem volt róla, hogy mieink is vannak odaát.
Holnap elszállítanak a konvojjal a katonai kórházba.
Ha volt valami...
Remélem, semmi harag nincs...
... közöttünk.
Van egy cigarettád?
Nincs.
Elszívhattam volna egyet... ... most van rá időm.
Ezt visszahozták. Kézbesíthetetlen.
Sajnálom.
Régóta világos számomra, hogy a közös jövőnk,
nem a háború végkimenetelétől függ,
attól, hogy ki győz vagy veszít.
A jövőnk kizárólag rajtunk áll,
azon, amit mi szeretnénk.
Történjed veled bármi a háborúban, én várni fogok rád.
Várni fogok a közös életünkre.
Arra, amin senki mással nem akarok osztozni.
Meddig tarthat a szerelmes éjszakánk emléke?
Egy hétig?
Egy hónapig?
Egy éven át?
Én már a holnapban élek,
abban, amiről álmodok, mialatt ezt a levelet írom neked.
Ott várok rád.
VÉGE Fordítás: Oldfan